- 1
- Jób pedig folytatá az ő beszédét, és monda:
- Jób azután így folytatta beszédét:
- 2
- Oh, vajha olyan volnék, mint a hajdani hónapokban, a mikor Isten őrzött engem!
- Ó, bárcsak olyan volnék, mint a hajdani hónapokban, mint azokban a napokban, amikor Isten őrzött engem!
- 3
- Mikor az ő szövétneke fénylett fejem fölött, [s] világánál jártam a setétet;
- Amikor mécsese világított fejem fölött, és a sötétben is járni tudtam világánál;
- 4
- A mint java-korom napjaiban valék, a mikor Isten gondossága borult sátoromra!
- mint amilyen javakoromban voltam, amikor Isten meghitt barátsága borult sátramra!
- 5
- Mikor még a Mindenható velem volt, [és] körültem voltak gyermekeim;
- Amikor még velem volt a Mindenható, és körülöttem voltak gyermekeim.
- 6
- Mikor lábaimat [édes] tejben mostam, és mellettem a szikla olajpatakokat ontott;
- Amikor lábamat édes tejben mostam, és mellettem a szikla is olajpatakokat ontott.
- 7
- Mikor a kapuhoz mentem, fel a városon; a köztéren székemet fölállítám:
- Amikor a városkapuhoz mentem, és a köztéren elfoglaltam helyem.
- 8
- Ha megláttak az ifjak, félrevonultak, az öregek is fölkeltek [és ]állottak.
- Ha megláttak az ifjak, félrehúzódtak, az öregek pedig fölkeltek, és állva maradtak.
- 9
- A fejedelmek abbahagyták a beszédet, és tenyeröket szájukra tették.
- A fejedelmek abbahagyták a beszédet, és tenyerüket szájukra tették.
- 10
- A főemberek szava elnémult, és nyelvök az ínyökhöz ragadt.
- A főemberek hangja elnémult, és nyelvük az ínyükhöz tapadt.
- 11
- Mert a mely fül hallott, boldognak mondott engem, és a mely szem látott, bizonyságot tett én felőlem.
- Mert amely fül hallott, boldognak mondott engem, és amely szem látott, bizonyságot tett felőlem.
- 12
- Mert megmentém a kiáltozó szegényt, és az árvát, a kinek nem volt segítsége.
- Mert megmentettem a segítségért kiáltó szegényt és az árvát, akinek nem volt támasza.
- 13
- A veszni indultnak áldása szállt reám, az özvegynek szívét megörvendeztetém.
- A veszni induló áldása rám szállt, az özvegyek szívét megörvendeztettem.
- 14
- Az igazságot magamra öltém és az is magára ölte engem; palást és süveg gyanánt volt az én ítéletem.
- Igazságot öltöttem magamra, és az is magára öltött engem. Jogosság volt palástom és süvegem.
- 15
- A vaknak én szeme valék, és a sántának lába.
- Szeme voltam a vaknak és lába a sántának.
- 16
- A szűkölködőknek én atyjok valék, az ismeretlennek ügyét is jól meghányám-vetém.
- Atyja voltam a szűkölködőnek, és az ismeretlen ember ügyét is megfontoltam.
- 17
- Az álnoknak zápfogait kitördösém, és fogai közül a prédát kiütém vala.
- Kitördeltem az álnok fogait, és kiütöttem fogai közül a prédát.
- 18
- Azt gondoltam azért: fészkemmel veszek el, és mint a homok, megsokasodnak napjaim.
- Ezért azt gondoltam: fészkemben halok meg, és megsokasodnak napjaim, mint a homok.
- 19
- Gyökerem a víznek nyitva lesz, és ágamon hál meg a harmat.
- Gyökerem a vízig nyúlik, és ágamon ül meg a harmat.
- 20
- Dicsőségem megújul velem, és kézívem erősebbé lesz kezemben.
- Dicsőségem velem együtt újul meg, és íjam is megifjodik kezemben.
- 21
- Hallgattak és figyeltek reám, és elnémultak az én tanácsomra.
- Hallgattak és figyeltek rám, és elnémultak a tanácsomra.
- 22
- Az én szavaim után nem szóltak többet, [s harmatként] hullt []rájok beszédem.
- Szavaim után nem szóltak többet, beszédem harmatként hullt rájuk.
- 23
- Mint az esőre, úgy vártak rám, és szájukat tátották, mint tavaszi záporra.
- Úgy vártak rám, mint az esőre, és szájukat tátották, mint mikor tavaszi záporra vágynak.
- 24
- Ha rájok mosolyogtam, nem bizakodtak el, és arczom derüjét nem sötétíték be.
- Rájuk mosolyogtam, ha elcsüggedtek, és arcom derűjére nem komorodtak el.
- 25
- [Örömest] választottam útjokat, mint főember ültem [ott;] úgy laktam [ott,] mint király a hadseregben, mint a ki bánkódókat vigasztal.
- Szívesen jelöltem ki útjukat, a főhelyen ültem, és úgy laktam közöttük, mint király a hadseregben, mint aki bánkódókat vigasztal.
Színjelzés
- Károli Gáspár Fordítás
- Revideált Károli Biblia (Veritas)
Kapcsolódó igehirdetések: Be Ki
Kalauz
Szeptember 1
Kétéves:
- I. év: Bir 14
- II. év: JSir 1
- 2Kor 5:11-21
- Zsolt 45:1-17
- Péld 22:14
Példabeszéd
Lármás utcasarkokon kiált a kapuk bejáratánál, a városban mondja beszédeit.