- 1
- És lőn azok közül a napok közül egyen, mikor ő a népet tanítá a templomban, és és az evangyéliomot hirdeté, előállának a főpapok és az írástudók a vénekkel egybe,
- És történt egy napon, amikor a népet a templomban tanította, és hirdette az evangéliumot, hogy előálltak a főpapok az írástudókkal és a vénekkel együtt,
- 2
- És mondának néki, így szólván: Mondd meg nékünk, micsoda hatalommal cselekszed ezeket? vagy ki az, a ki néked ezt a hatalmat adta?
- és megkérdezték tőle: Mondd meg nekünk, milyen felhatalmazással teszed ezeket, vagy ki az, aki téged erre felhatalmazott?
- 3
- Felelvén pedig, monda nékik: Én is kérdek egy dolgot tőletek; mondjátok meg azért nékem:
- Ő pedig így válaszolt: Én is kérdezek egy dolgot tőletek, mondjátok meg azért nekem:
- 4
- A János keresztsége mennyből vala-é, vagy emberektől?
- János keresztsége a mennyből volt-e vagy emberektől?
- 5
- Azok pedig tanakodának magok közt, mondván: Ha [ezt] mondjuk: Mennyből; [azt] fogja mondani: Miért nem hittetek tehát néki?
- Azok pedig tanakodtak maguk között: Ha azt mondjuk, a mennyből, azt fogja mondani: „Miért nem hittetek neki?”
- 6
- Ha pedig [ezt] mondjuk: Emberektől; az egész nép megkövez minket: mert meg van győződve, hogy János próféta volt.
- Ha pedig azt mondjuk, emberektől, az egész nép megkövez minket, mert meg van győződve arról, hogy János próféta volt.
- 7
- Felelének azért, hogy ők nem tudják, honnét [vala.]
- Ezért azt válaszolták, hogy ők nem tudják, honnan van.
- 8
- És Jézus monda nékik: Én sem mondom meg néktek, micsoda hatalommal cselekszem ezeket.
- Mire Jézus azt mondta nekik: Én sem mondom meg nektek, milyen felhatalmazással cselekszem ezeket.
- 9
- És kezdé a népnek e példázatot mondani: Egy ember plántála szőlőt, és kiadá azt munkásoknak, és hosszú időre elutazék.
- Majd ezt a példázatot kezdte mondani a népnek: Egy ember szőlőt ültetett, bérbe adta munkásoknak, és hosszú időre elutazott.
- 10
- És annak idején elküldé szolgáját a munkásokhoz, hogy adjanak néki a szőlő gyümölcséből; a munkások pedig azt megvervén, üresen bocsáták el.
- És amikor eljött az ideje, elküldte szolgáját a munkásokhoz, hogy adjanak neki a szőlő terméséből. De a munkások ezt megverték, és üres kézzel küldték el.
- 11
- És még másik szolgát is külde; de azok azt is megvervén és meggyalázván, üresen bocsáták el.
- Majd egy másik szolgát is küldött, de azt is megverték, meggyalázták, és üres kézzel visszaküldték.
- 12
- És még harmadikat is külde; de azok azt is megsebesítvén, kiveték.
- Még egy harmadikat is küldött, azt meg véresre verve kidobták.
- 13
- Monda azért a szőlőnek ura: Mit cselekedjem? Elküldöm az én szerelmes fiamat: talán azt, ha látják, megbecsülik.
- Azt mondta azért a szőlő ura: Mit tegyek? Elküldöm szeretett fiamat, ha őt látják, talán csak megbecsülik.
- 14
- De mikor azt látták a munkások, tanakodának egymás közt, mondván: Ez az örökös; jertek, öljük meg őt, hogy a miénk legyen az örökség!
- De amikor meglátták a munkások, így tanakodtak egymás között: Ez az örökös, öljük meg, hogy miénk legyen az örökség!
- 15
- És kivetvén őt a szőlőből, megölék. Mit cselekszik azért a szőlőnek ura azokkal?
- Kidobták azért a szőlőből, és megölték. Most azért mit tesz a szőlő ura?
- 16
- Elmegy és elveszti azokat a munkásokat, és a szőlőt másoknak adja. És mikor ezt hallották, mondának: Távol legyen [az]!
- Elmegy, elpusztítja azokat a munkásokat, és a szőlőt másoknak adja. Amikor ezt hallották, így szóltak: Meg ne történjen ez!
- 17
- Ő pedig reájok tekintvén, monda: Mi az tehát, a mi meg van írva: A mely követ az építők megvetettek, az lett a szegelet fejévé?
- Ő pedig rájuk tekintve azt mondta: Mit jelent akkor az, ami meg van írva: amely követ az építők megvetettek, az szegletkővé lett?
- 18
- Valaki erre a kőre esik, szétzúzatik; a kire pedig ez esik reá, szétmorzsolja azt.
- Aki erre a kőre esik, összetöri magát, és akire ez ráesik, az széjjelzúzódik.
- 19
- És igyekeznek vala a főpapok és az írástudók kezeiket ő reá vetni azon órában; de félének a néptől; mert megérték, hogy ő ellenök mondta e példázatot.
- A főpapok és az írástudók azon voltak, hogy még abban az órában elfogják, mert megértették, hogy ellenük mondta ezt a példázatot, de féltek a néptől.
- 20
- Annakokáért vigyázván ő reá, leselkedőket küldének ki, a kik igazaknak tetteték magokat, hogy őt megfogják beszédében; hogy átadják a felsőbbségnek és a helytartó hatalmának.
- Azért, hogy szemmel tartsák, kémeket küldtek ki, akik igaznak tettették magukat, hogy őt megfogják beszédében, és átadják a hatóságnak és a helytartó hatalomnak.
- 21
- Kik megkérdezék őt, mondván: Mester, tudjuk, hogy te helyesen beszélsz és tanítasz, és személyt nem válogatsz, hanem az Istennek útját igazán tanítod:
- Ezek megkérdezték tőle: Mester, tudjuk, hogy te helyesen beszélsz és tanítasz, és nem vagy személyválogató, hanem az igazsághoz ragaszkodva tanítod az Isten útját:
- 22
- Szabad-é nékünk adót fizetnünk a császárnak, vagy nem?
- szabad-e a császárnak adót fizetnünk, vagy nem?
- 23
- Ő pedig észrevévén álnokságukat, monda nékik: Mit kísértetek engem?
- Ő azonban felismerte álnokságukat, és azt mondta:
- 24
- Mutassatok nékem egy pénzt; kinek a képe és felirata van rajta? És felelvén, mondának: A császáré.
- Mutassatok nekem egy dénárt! Kinek a képe és felirata van rajta? Ők pedig azt felelték: A császáré.
- 25
- Ő pedig monda nékik: Adjátok meg azért a mi a császáré, a császárnak, és a mi az Istené, az Istennek.
- Mire azt mondta nekik: Adjátok meg azért a császárnak, ami a császáré, és az Istennek, ami az Istené.
- 26
- És nem tudták őt megfogni beszédében a nép előtt; és csodálkozván az ő feleletén, elhallgatának.
- És nem tudták őt megfogni beszédében a nép előtt, hanem elcsodálkoztak feleletén, és elhallgattak.
- 27
- Hozzá menvén pedig a sadduczeusok közül némelyek, a kik tagadják, hogy van feltámadás, megkérdék őt,
- Odament hozzá néhány szadduceus is, akik tagadják, hogy van feltámadás, és megkérdezték tőle:
- 28
- Mondván: Mester, Mózes megírta nékünk, ha valakinek testvére meghal, kinek felesége volt, és magzatok nélkül hal meg, hogy annak testvére elvegye [annak] feleségét, és támasszon magot az ő testvérének.
- Mester, Mózes megírta nekünk, hogy ha valakinek meghal a testvére, akinek volt felesége, de gyermektelen volt, akkor annak testvére vegye el az asszonyt, és támasszon utódot testvérének.
- 29
- Hét testvér vala azért: és az első feleséget vévén, meghalt magzatok nélkül;
- Volt azért hét testvér, az első megnősült, de gyermektelenül halt meg,
- 30
- A másik vevé el azért annak feleségét, és az [is] magzatok nélkül halt meg;
- úgyhogy a másik,
- 31
- Akkor a harmadik vette el azt; és hasonlóképen mind a heten is; és nem hagytak magot, és meghaltak.
- majd a harmadik vette el annak feleségét, aztán sorban mind a hét, de nem hagytak utódot, és meghaltak.
- 32
- Mind ezek után pedig meghalt az asszony is.
- Végül meghalt az asszony is.
- 33
- A feltámadáskor azért kinek a felesége lesz közülök? mert mind a hétnek felesége volt.
- A feltámadáskor azért kinek a felesége lesz közülük, mert mind a hétnek a felesége volt?
- 34
- És felelvén, monda nékik Jézus: E világnak fiai házasodnak és férjhez adatnak:
- Jézus így válaszolt nekik: E világ fiai házasodnak, és férjhez mennek,
- 35
- De a kik méltókká tétetnek, hogy ama világot elvegyék, és a halálból való feltámadást, sem nem házasodnak, sem férjhez nem adatnak:
- de akik méltónak ítéltetnek arra, hogy eljussanak abba a világba és a halálból való feltámadásra, nem házasodnak, és férjhez sem mennek,
- 36
- Mert meg sem halhatnak többé: mert hasonlók az angyalokhoz; és az Isten fiai, mivelhogy a feltámadásnak fiai.
- sőt meg sem halhatnak többé, mert hasonlók az angyalokhoz, és az Isten fiai, mivel a feltámadás fiai.
- 37
- Hogy pedig a halottak feltámadnak, Mózes is megjelentette a csipkebokornál, mikor az Urat Ábrahám Istenének és Izsák Istenének és Jákób Istenének mondja.
- Azt pedig, hogy a halottak feltámadnak, Mózes is megjelentette a csipkebokornál, amikor az Urat Ábrahám Istenének, Izsák Istenének és Jákób Istenének hívta.
- 38
- Az Isten pedig nem a holtaknak, hanem az élőknek [Istene:] mert mindenek élnek ő néki.
- Isten pedig nem a halottaknak, hanem az élőknek Istene, mert előtte mind életben van.
- 39
- Felelvén pedig némelyek az írástudók közül, mondának: Mester, jól mondád!
- Néhány írástudó ekkor azt mondta: Mester, jól mondtad!
- 40
- És többé semmit sem mertek tőle kérdezni.
- És többé semmit sem mertek kérdezni tőle.
- 41
- Monda pedig nékik: Mimódon mondják, hogy a Krisztus Dávidnak fia?
- Ő pedig azt mondta nekik: Hogyan mondják, hogy a Krisztus Dávid fia?
- 42
- Holott maga Dávid mondja a zsoltárok könyvében: Monda az Úr az én Uramnak, ülj az én jobbkezem felől,
- Hiszen maga Dávid mondja a Zsoltárok könyvében: „Azt mondta az Úr az én Uramnak: ülj a jobb kezem felől,
- 43
- Míglen vetem a te ellenségeidet a te lábaid alá zsámolyul.
- míg ellenségeidet lábad alá nem vetem zsámolyul!”
- 44
- Dávid azért Urának mondja őt, mimódon fia tehát néki?
- Ha pedig Dávid Urának mondja, hogyan lehet akkor a fia?
- 45
- És az egész nép hallására monda az ő tanítványainak:
- És az egész nép füle hallatára azt mondta tanítványainak:
- 46
- Oltalmazzátok meg magatokat az írástudóktól, kik hosszú köntösökben akarnak járni, és szeretik a piaczokon való köszöntéseket, és a gyülekezetekben az első űlést, és a lakomákon a főhelyeket;
- Óvakodjatok az írástudóktól, akik szívesen járkálnak hosszú köntösökben, és szeretik a piacokon való köszöntéseket, a zsinagógákban az első üléseket és a lakomákon a főhelyeket,
- 47
- Kik az özvegyeknek házát felemésztik, és színből hosszan imádkoznak; ezek súlyosabb ítélet alá esnek.
- akik az özvegyek házát felemésztik, és színből hosszan imádkoznak. Ezek igen súlyos ítélet alá esnek.
Színjelzés
- Károli Gáspár Fordítás
- Revideált Károli Biblia (Veritas)
Kapcsolódó igehirdetések: Be Ki
Kalauz
Szeptember 1
Kétéves:
- I. év: Bir 14
- II. év: JSir 1
- 2Kor 5:11-21
- Zsolt 45:1-17
- Péld 22:14
Példabeszéd
Útjuk gyümölcséből esznek, és saját tanácsukkal laknak jól.